Dette har hendt:
Du kaller visst fienden vår for replikatorene.
De har begynt å utslette menneskeverdener.
Vi må vite om du kan stenge ned replikatorenes kode selv.
Jeg har sett på det, og det ser ikke særlig lovende ut.
Men med denne skrømtens hjelp, tror du at du klarer det da?
- Ta denne. - Hva er dette?
Det er kjernen i skipets sporingssystem.
Hvis den virker, bør vi kunne spore
replikatorskip i Aurora-klassen i sanntid.
De bygget visst flere.
Mange flere.
Vi ligger foran skjemaet.
Jeg vet det.
Alle bosettingene våre har blitt evakuert.
Ja, det er bare det at
de fleste planetene i replikatorenes bane
er personer vi nesten ikke har hatt kontakt med,
så du og Teyla må ut så mye som mulig.
Det kan være influensa.
Hun har virket litt uvel i det siste.
Jeg har det bra.
Hvor skal vi nå?
M9R-373.
Massanianerne. Dette blir interessant.
Beklager at vi må ut så mye.
Jeg vet du ikke føler deg så bra,
men det er du som har alle kontaktene, så...
Det går bra. Jeg føler meg mye bedre nå.
Borteverden-aktivering!
Må være løytnant Kemps team.
Mottar overføring av video. Kommer inn nå, oberst.
Løytnant, ser ut som ting går bra.
De fleste bosettingene er på vei gjennom,
men mange av dem har bestemt seg for å bli.
Jeg vet ikke om de tror på oss.
Teyla må komme tilbake og snakke med etternølerne,
for jeg kommer ingen vei med dem.
Jeg tror ikke det går.
Replikatorskipet er der om en halvtime.
Hva gjør jeg? De...
Innkommende!
Det er for sent. De er her alt!
Få mennene dine gjennom porten!
Jeg kan ikke. Det er for mange...
Vi mistet forbindelsen.
Ring ham opp igjen.
Jeg får ikke låst.
De må ha ødelagt porten.
Hvor mange var det igjen i bosettingen?
Like under 2000.
Begge skip samtidig.
Det er første gang vi har trengt dem.
Så lenge jeg har vært her.
- Oberst. - Oberst.
- Oberster.
Seriøst?
- Fin flytur? - Lang flytur.
Vi gjør det bryet verdt.
De sier så.
Kan dere spore replikatorskipene?
Det kan vi.
Da blir det mye lettere å finne dem.
Bli med inn på kontoret mitt. Vi skal oppdatere dere.
Det er denne nyoppdagelsen av dualiteten
i denne stammen av nanokoden
som har åpnet en rekke muligheter
når det gjelder den nødvendige
og permanente deaktiveringen av båndene.
Rodney...
Jeg skal si ifra når jeg vil svare på spørsmål.
Har dere skapt et anti-replikatorvåpen eller ikke?
Lar du meg fortsette, vil du få en bedre forståelse
av kompleksiteten...
Ja eller nei, doktor.
Nei.
Da går vi til plan B.
Sånn uten videre?
Replikatorene ødelegger alle menneskekolonier de finner
for å utslette skrømtenes forsyninger.
Vi kan ikke vente. Vi må handle nå.
Ja, men plan B er ingen god plan.
Å nei?
Apollo og Daedalus har fått det nye Asgard
plasmavåpenet, som er veldig kraftig,
men tar ikke replikatorene.
Vi behøver ikke ødelegge dem, bare skipene deres.
Så vidt jeg vet, så snart de utsettes
for rommets ublide omgivelser,
blir de så å si nøytralisert.
"Så å si nøytralisert"
og "nøytralisert" er ulike ting.
Da vi sendte Niam ut i rommet, ble han dypfryst.
Det var ikke noe problem før vi varmet ham opp.
Det er det jeg mener.
På deres måte blir replikatorceller inaktive,
helt til noen reaktiverer dem.
Min måte stanser dem for godt.
Men vår måte er praktisk gjennomførbar.
Hva er egentlig din måte?
Så vidt jeg vet er ikke
programmeringen i orden ennå, langt mindre leveringsmetoden.
Jeg fikk ikke fullføre presentasjonen.
Jeg tror jeg forstår poenget.
- Ja vel? - Rodney...
Nei. Jeg lurer bare på når obersten her
ble ekspert på matte og fysikk.
Du kom til dette møtet i visshet om at du ikke hadde noe,
men istedenfor å si det som en mann, prøvde du å blende oss
med en masse fint snakk i håp om at vi ikke skulle merke det.
- Så du tviler på min manndom? - Greit, det holder!
- Nei, han sa... - Rodney, gå videre.
Jeg tror vi forstår sporingssystemet.
Vi kan merke deres posisjon i en 30-minuttersperiode,
og med gjeldende data har vi minst 12 timer
før noen av skipene deres er i nærheten av en bebodd planet.
Bare gi meg og skrømtene 10 timer på å ordne avstengningsprogrammet.
Hvis ikke det går, kan du bare føle deg fri
til å fyre løs på dem med strålevåpnene.
Greit.
Dere har 10 timer. Gå.
Greit.
Jeg forstår ikke at dere orker...
Snakker du sånn til noen under min kommando igjen,
er du ikke velkommen på denne basen, oberst. Forstått?
Ja.
Bra.
Vi er ferdige her. Takk.
- Hvorfor løy du for dem? - Jeg løy ikke.
Det er høyst usannsynlig at vi blir ferdige på 10 timer.
Ikke gi opp. Du kjenner ikke meg.
Det er da jeg er best, med umulige tidsfrister.
Har jeg sagt at jeg fikk et skadet
hyperdriftsystem i funksjon
like før vi ble oppbrent av en supervulkan?
Ja, det har du.
Der ser du. Jeg jobber best under press.
Da kan jeg kanskje true med å spise deg
om ikke kodingen blir ferdig i tide.
Slapp av. Han bare tuller.
Bare si at du tullet.
Akkurat.
Jeg jobber i dette området.
Tiden er ute.
Så fort?
Da er du vel ikke klar.
Nei.
Vi satser på plan B. Skal vi ta en tur?
Nei, jeg blir her. Dette må fremdeles gjøres.
Lykke til.
Daedalus, dette er Apollo, skanning klar.
Ingen flere kontakter. Kan du bekrefte?
Mottatt. Vi har samme måling.
Hvor lenge er det til gjesten kommer?
Når som helst nå.
Gjett om de vil bli overrasket.
Våpnene våre er klare, Apollo.
Mottatt. Samme her.
Et hyperrom-vindu åpner seg.
Klar til å avfyre fremre strålevåpen.
Ild.
Kontakten er nøytralisert.
Skulle hatt disse for noen år siden.
Første angrep er lett. De visste ikke at vi kom.
Replikatorene har vært svært effektive til å bytte strategi
i møte med nederlag.
Men vi uskadeliggjorde det skipet helt uten problem.
Akkurat. Ett unnagjort,
37 igjen.
EN UKE SENERE
Velkommen tilbake.
Vi var i nabolaget. Ville stikke innom.
Hvordan går det der ute?
Lurt å dele oss opp.
Daedalus har skutt ned tre nye skip.
Ellis tok to til. Da er vi oppe i sju.
Slett ikke verst.
Jeg trenger rundt en time til å skaffe det vi trenger.
Det har blitt en liten endring i planene.
- Ja vel? - Ja.
- Trekker de seg tilbake? - Trygghet i antall.
De vet ikke hvordan vi sporer dem og...
Eller så vet de ikke hvordan de kan stanse oss.
Uansett vil de ikke miste flere skip.
De er på vei til hjemmeverdenen.
- Akkurat. - Bra.
Endelig er alle på én plass. Vi kan utrydde alle på én gang.
Ideelt sett,
men våre to skip mot en hel replikatorflåte...
For ikke å snakke om dronene de vil avfyre fra overflaten.
De nye våpnene våre er veldig effektive,
men de kan ikke måle seg med den slags ildkraft.
Det passer visst bra å bruke det supre programmet
- du har jobbet med, doktor. - Ja.
Husker du da du sa at du bare trengte 10 timer?
Så vidt.
Det har gått 10 timer og en uke. Er du ferdig?
Jeg holder på med noen l-er og noen T-er.
Hva enn planen er, må vi handle raskt.
Etterretningen antyder at de satser alle ressurser
på å bygge nye skip.
Vi har mindre enn en uke før de er tilbake i galaksen,
og i mye større antall.
Ferdes de i flokk, vil nedskytningsraten gå drastisk ned.
Vi kan ikke la det skje.
Vi må ta dem mens alle er på ett sted, og vi må gjøre det raskt.
Jeg må tilbake til laboratoriet mitt.
SIMULERING PÅGÅR
MISLYKKET
Jeg må si det til dem.
Jeg må si at vi ikke har noe.
Dette er høyst urovekkende.
Ellis vil elske dette.
Jeg skjønner det ikke.
Vi prøvde å forandre koden, vi prøvde å programmere nanittene
til å slå seg av. Noe burde ha virket.
Det er en veldig kompleks og genial design.
Jeg syntes nå jeg var genialere.
Jeg vet at det ikke er noe ord, herr Hjelpsom.
Hør her,
kanskje vi kan finne en måte å bruke anti-replikatorvåpnene.
Ut fra det du har sagt, er det nesten sikkert at de er immune.
Uansett må vi få dem alle på ett sted.
Hva er det?
Jeg tror jeg har min første gode idé på tre uker.
Vår gamle anti-replikatorteknologi forstyrret båndene
mellom hver nanittcelle.
De kollapset bare i en støvhaug, ikke sant?
Vi er kjent med teknologien.
Tanken var alltid å fortsette på den linjen,
å bryte båndene, å skru dem av, kutte forbindelsen mellom dem,
for støv kan vi hanskes med, ikke sant?
Rodney...
Vi gjør det motsatte.
Istedenfor å bryte forbindelsene,
styrker vi tiltrekningen mellom dem.
Vi gjør hver celle til en utrolig kraftig nanittmagnet.
Én celle tiltrekker en annen, de to tiltrekker to nye,
og når stadig flere nanittceller binder seg til kjernegruppen,
blir de sterkere og sterkere,
helt til alle replikatorceller som er i kretsløp,
alle er samlet i en enorm, supertett blære.
En supertett blære? Er det den gode ideen din?
Ja, faktisk.
Hva gjør vi så med blæren?
Står vi ikke i fare for å skape en gigantisk superreplikator?
Nei, iallfall ikke til å begynne med.
Dette er ikke deres vanlige binding.
Det vil ta tid å tilpasse seg
og lære å fungere innen de nye parametrene.
Hvor mye tid har vi?
- Jeg vil nødig spekulere. - Siden når?
Helt uvesentlig, for lenge før det skjer,
vil de være så tett sammenbundet at de vil bli så å si livløse.
Husk at dette båndet foregår i underrommet...
Noe som hjelper dem forbi frastøtningskraften i kjernene...
Helt til elektronene deres smelter sammen med protonene,
og når det skjer, er de ferdige.
Ja, men du snakker om tetthet som en neutronstjerne.
Akkurat.
Jøss.
Låter sprøtt, men det kan gå.
Hvordan får vi det til å fungere?
Bare laste opp en ny kommando i grunnkoden deres?
Jeg har en bedre idé.
- Ta-da. - Hva er dette?
Denne har vært på lager siden vi fant den for en stund siden.
De gamle brukte den i forskningen sin
på menneskeformede replikatorer.
Hva er det du antyder?
Vi har teknologien,
vi kan nanittkodingen. Jeg mener...
Vi har de gamles oppskrifter for svingende.
Vil du lage din egen replikator?
lkke en hel en.
Bare en klump med nanittceller, kanskje så stor,
nok til å få ballen i gang.
Jeg vet ikke, Rodney...
Jeg snakker ikke om noe med vanlige replikatorevner.
Bare en gruppe nanittceller som kan fungere som plattform
så vi kan laste opp det nye bindingsprogrammet.
Vi tar det med til hjemmeverdenen, vi slår den på,
stråler til et befolket område,
og vi lener oss tilbake og ser på. Kunne ikke vært lettere.
- Vi har ett problem. - Bare ett?
På planeten vil de bli rammet ganske fort,
men det blir en forsinkelse til det er nok masse
til å tiltrekke nanittcellene i bane.
De skipene vil få mye tid til å unnslippe.
Med mindre vi uskadeliggjør dem.
De har 30 skip, vi har to.
Uskadeliggjør vi dem ikke, flyr de sin vei
og reproduserer en ny hær.
Tretti skip mot to,
det er umulig.
Kanskje vi kan få flere skip.
Avhengig av hva som har skjedd mens jeg har vært fange her,
kan jeg lett skaffe 12 skip til.
Tolv skip som er villig til å kjempe?
For en sjanse til å ta replikatorene en gang for alle,
så klart.
Dette får oddsene ned i 2 til 1.
En allianse som denne må forhandles frem.
Jeg må overbevise dem
om at dette er det rette å gjøre.
Sitt ned.
Første tegn på svik...
Jeg dør. Jeg vet det.
Dette er annerledes.
Mottar overføring.
Instrukser for dokking.
La oss få det overstått.
Hva nå?
Du åpner døra.
Kanskje vi bør fjerne disse.
Jeg tror det sender feil budskap. Enig?
Dette er en tabbe.
Vi trenger hans hjelp.
Jeg har en illevarslende følelse.
Vi er her, så la oss gjennomføre det.
Hei, hei, hei. Ta det med ro, folkens...
Grunnleggende nanittmateriale er dannet.
La oss se om de vil vekselvirke.
Jeg må si, Rodney, at dette er en genial idé.
Hadde du ventet noe mindre?
- Tja... - Hva?
Du har vært litt fastlåst.
- Nei. - Litt tom for ideer, kanskje.
- Det er ikke sant. - Ok.
- Det er ikke det. - Ok! Ok.
Er vi sikre på at nanittene ikke vil mer enn samhørighet?
Ja. Jeg har deaktivert mange protokoller.
De vil ikke kunne gjøre annet enn å danne en enkel blokk.
Da begynner vi.
- Det gikk. Du greide det, Rodney. - Selvsagt.
- McKay er tilbake! - Hold opp! Jeg har aldri vært borte.
Hei, vent nå litt. Vi har et problem.
Cellene kommuniserer ikke ordentlig.
Dette kan bli verre enn antatt.
Jeg vil ikke høre deg si noe.
Rolig.
Her.
Hva i huleste foregår her?
Med-skrømtene mine ville snakke med meg uten dere i nærheten.
De kunne bare ha spurt om vi ville bli i dvergskipet.
Du ville aldri ha sluppet meg av syne.
Det får vi vel aldri vite?
Vi har en avtale.
Sju kubeskip blir med oss.
Sju? Du sa 12.
Ikke alle trodde at oppdraget var gjennomførbart.
Og mange av skipene våre mangler dronning.
Vi kan ikke lage nye soldater om de faller.
Hvis du foretrekker ingen...
Greit, sju.
Hvordan våknet jeg før Ronon?
Vi måtte lamslå ham flere ganger.
Jeg syntes det var best at du våknet før ham.
Sikkert en god idé.
- Er vi i rommet? - Kubeskipene har alt dratt.
De kvittet seg med ditt skip før de hoppet inn i hyperrommet.
Skjedde noe annet mens vi var bevisstløse som jeg bør vite om?
Jeg må til Atlantis for å hjelpe dr. McKay med planen vår.
Hjelp meg å vekke dem, så stikker vi.
Ser bra ut.
Rodney, det holdes sammen av et kraftfelt.
Ja. Jeg ville bare gi cellene tid til å etablere samhørighet.
Hvis vi kutter feltet, bør de holde sammen nå.
Ikke verst.
Strukturen er intakt.
Båndene holder.
Pokker.
Du har deaktivert for mange av cellenes grunnprotokoller.
Den er ikke designet for dette.
I så fall er det bare én ting vi kan gjøre.
- Dr. Zelenka? - Ja?
De trenger deg omgående i seksjon 7.
Vi har kraftproblemer på sykestua.
Dette tar ikke lang tid. Er det greit om jeg...
Bare gå. Du hemmer meg bare uansett.
Ronon, glem det.
Ta det som en kompliment. De var redde for deg.
Koble opp porten.
Et hyperrom-vindu danner seg.
Har mennene dine glemt noe?
Det er et gammelt krigsskip.
Replikatorer. Koble opp porten.
- Hvordan fant de oss? - Jeg har en idé.
Du tar feil.
- Mottar overføring. - Hva?
Sheppard, jeg håper ikke det er deg.
Larrin?
Hva gjør du her?
Sju kubeskip går i bane rundt én planet.
Virket som noe stort var på gang,
så jeg tenkte vi skulle drive litt etterretning.
Du er for sent ute.
Jeg ser det.
Si meg, hva gjør du her?
Hvorfor ødela ikke kubeskipene ditt ynkelige lille skip?
Det er en stor fornærmelse, men det er gode spørsmål,
så vi bør snakke sammen.
Ja, det bør vi. Bruk dokk 3.
Heller henne enn replikatorer?
La oss se hva slags humør hun er i.
Larrin.
Den skrømten bør være fange.
Jeg vet hvordan det ser ut.
- Drep den. - Hei, rolig! Nei, nei, nei.
Ingen dreping.
Bare... La meg snakke ut.
Tanken er å hindre replikatorskipene i å forlate kretsløpet,
helt til denne McKay kan suge dem tilbake til planeten?
Kunne ikke sagt det bedre selv.
Og siden dere bare har to skip...
Vi trenger skrømtenes hjelp.
Vi tror replikatorene har rundt 30 skip som vokter overflaten.
Skrømtene bidrar med ytterligere sju.
Fremdeles ikke gode odds.
Nei, men om vi ikke på et vis
møter noen med tilgang til skip, får det klare seg.
En av planetene vi handler med ble helt utslettet for noen uker siden.
Vi trodde det var skrømtene, men det passet ikke.
De ble ikke samlet, men utryddet.
Replikatorer.
Sist vi samarbeidet, lot jeg deg beholde noen hemmeligheter.
Ikke nå lenger.
Gjør vi dette, går vi hele veien.
Ingen reservasjoner.
Greit.
Skipet er ennå i dårlig forfatning.
Vi har forskere som har de gamles gener.
Kanskje de kan få litt futt i det.
Jeg må snakke med vårt ledende råd,
men selv om de er enige,
er det opp til skipskapteinene om de vil være med eller ikke.
Og å kjempe sammen med skrømtene blir ikke populært.
Vi vet hvor overbevisende du kan være.
Jeg begynner å ringe.
Flott.
Dette ordner seg til det beste, og...
Bortsett fra at jeg ennå er fastbundet, Larrin.
Larrin?
Du og jeg har ulike definisjoner på "Dette tar ikke lang tid".
Ja. Beklager. Naquadah-generatoren i seksjon 7
byr på alskens problemer, men den er fikset nå.
Jeg er med. Hva vil du prøve nå?
Uhemmet av det stadige behovet for å forklare ting for deg,
- har jeg hatt utrolig stor fremgang. - Jaså?
De gamles systemer var designet for å skape funksjonelle
humanoide kopier, ikke sant?
- Jo. - Det viser seg at det å skape
noe mye enklere, ironisk nok, er mye vanskeligere.
Jeg måtte inngå et kompromiss.
Vent, du mener ikke...
Det var ikke en del av planen, men det var enten dette eller ingenting.
Hei.
Du milde.
Jeg ser om McKay har kommet noen vei.
Jeg må snakke med dr. Keller.
- Hvorfor det? - Jeg ble lamslått.
Det skjer hele tiden. Rist det av deg.
Omstendighetene er annerledes.
Hvordan det?
Jeg er med barn.
Hva sa du?
Jeg er gravid, John.
Er dette en spøk?
lkke se på meg.
Det bare skjedde.
Jeg visste ikke du var sammen med noen.
Det er ingen fra Atlantis.
Hvor langt på vei er du?
Cirka tre måneder.
Tre.
Hvor lenge har du visst det?
- Like under to. - To.
Vi har... Du lot meg plassere deg i felten
når du visste at du var tre måneder på vei?
Jeg prøvde å si det.
Du prøvde ikke hardt nok.
Jeg er fullt i stand til...
Du ble lamslått i dag. Vet du hva slags virkning det har?
Athosianske kvinner holder seg svært aktive...
Dette er annerledes.
Vi blir beskutt, banket, lamslått...
Vi tar en sjanse hver gang vi går gjennom porten.
- John... - Fra og med nå
er du fritatt for aktiv tjeneste.
Hei.
Gratulerer.
Er Kanaan faren?
- Du visste at vi... - Jeg skjønte det.
Måten du snakket om ham.
Ja, han er faren.
Synd.
Jeg skal finne ham.
Jeg føler at han er i live.
Vi skal finne ham. Det lover jeg.
Kom igjen. La oss ta en titt på deg.
Ronon er et bra navn, enten det er gutt eller jente.
- Så til sammen er det... - Fjorten.
Larrin sa hun kan skaffe 3-4 skip til.
- Flott. - Ja.
- Går det bra? - Ja.
Jeg fritar Teyla fra aktiv tjeneste.
- Hvorfor det? - Hun er gravid.
Ok.
Hvem er faren?
Jeg spurte ikke.
Jøss. Det har vært litt av en dag.
Det er én ting til du må se.
McKay har overrasket oss.
Flott. Jeg tenkte nettopp at vi trengte flere av dem i dag.
Det var ikke dette vi snakket om, Rodney.
Beklager, men blokkideen gikk ikke. Dette var den eneste måten.
Aner du hvilken sikkerhetstrussel dette er?
Det er ikke så ille som du tror. Jeg forenklet
så mye som mulig uten å ofre grunnleggende levedyktighet.
Den kan gå og snakke, men ikke reprodusere seg eller forandre form.
Vet hun hvorfor hun ble skapt?
Naturligvis.
Da har hun en viss selvbevissthet.
- Ja, og så? - Og så?
Jeg vet ikke om jeg kan sende henne i døden.
Døden?
Den kan ikke dø. Den lever ikke. Det er et program.
Bevisstheten er bare en masse nuller og ettall.
Du kan kalle den "hun", men det er bare en ting.
En gjenstand. En...
Et veldig avansert fjernstyrt våpen.
Du syns da ikke synd på kulene dine? Bombene dine?
Likevel.
Det er merkelig.
Det spiller ingen rolle,
for vi har ikke noe valg.
Vi samarbeider med skrømtene.
Det er bare sånt et oppdrag.
- Vi har et problem. - Hva er det?
Jeg har gått gjennom beregningene dine.
Jeg tenkte det var best for oppdragets skyld.
- Håper ikke det gjør noe. - Det går bra.
Du har undervurdert hvor raskt nanittcellene tilpasser seg
sine endrede omstendigheter.
Massen vil kunne manipulere sin egen form
før den når kritisk tetthet.
- Er du sikker? - Helt sikker.
Når nanittene får kontrollen,
vil de kunne hindre sitt eget sammenbrudd.
Da vil de være ekstremt farlige.
Med andre ord er vi tilbake til Godzilla.
Jeg har kanskje en løsning.
Vi overbelaster ZPM-ene deres, et halvt dusin av dem,
i et symmetrisk mønster rundt replikatormassen.
Eksplosjonen får massen til å komprimeres ytterligere
og skaper vår egen fusjonsbombe.
Hele planeten vil bli ødelagt.
Du leker ikke?
Alt dette er basert på informasjon fra en replikator?
Vi kan ikke stole på den.
Vi stoler ikke på den, men på Rodney.
Dette skaper en liten krøll i planen.
Jeg må ned til kjernerommet.
Sammen med Ronon og et lag med soldater.
Derfra bør jeg kunne hacke meg inn i systemene deres
og få ZPM-ene til å overbelaste.
I mellomtiden holder vi skipene deres opptatt.
De sju kubeskipene sprer seg ut rundt planeten,
og våre mindre skip fyller hullene.
Vi kunne trengt deg i min stol, Sheppard.
Vi har mange droner, men ingen av mine menn
kan avfyre dem helt som deg.
Det gjør jeg gjerne.
Kubeskipene vil sende ut betydelige bølger av piler mot
replikatorenes hyperdriftmotorer.
Mine 302-ere kommer også.
Bra.
Mens jeg jobber i kjernerommet, stråler vi VRAN ned til byen.
Vent litt, VRAN?
Vennlig replikatorandroide.
Jeg visste ikke at vi navnga ting.
Den merket at Zelenka og jeg hadde navn, og...
Og hun ba om ett, så...
Da setter vi i gang.
Jøss. Litt av et syn.
Da den kalde krigen var over, begynte vi
med felles oppdrag med russerne.
Jeg syntes det var merkelig.
Jeg har bekreftelse fra flåten. Vi er klare til å dra.
Angi koordinater for replikatorenes hjemmeverden.
Ganske spennende, ikke sant?
Ganske nervepirrende, ja.
- Jeg gleder meg. - Ja vel?
Man ønsker alltid å nå sitt mål.
Akkurat.
Og dette er greit for deg?
Hvorfor ikke? Det er grunnen til at jeg er til.
Ja, men det er bare det at du...
- Du vil slutte å være til. - Ja?
Jeg tenkte bare du heller ville være til enn...
Enn ikke.
Du er da ikke bekymret for meg, doktor?
Nei, det ville vært tåpelig.
Ja, det ville det.
- Vi skulle ikke gitt den talefunksjon. - Enig.
Dr. McKay, vi nærmer oss målet.
Du må dra med Ronon og soldatene.
Er på vei.
Dr. McKay.
Ja?
Lykke til.
Du også, VRAN.
Lykke til.
Sikt på hyperdriftmotorene med strålevåpnene
og send ut alle 302-ene.
Strål replikatoren og McKays team ned på atskilte koordinater.
Spre dere.
Vi er klare.
Ok. Dette går fort.
Store skader og indre sug.
Overfører kraft fra mindre viktige systemer til skroget.
Hvordan går det, McKay?
Jeg vil ikke gjøre dette hele dagen.
Jeg er ferdig.
Jeg har full kontroll over strømnettet og ZPM-ene,
og VRAN er... VRAN aktiveres snart.
Hei.
Det virker. Bare hold de skipene unna en stund til.
Jeg vet ikke hvor lenge vi klarer dette.
Vi må bare oppholde dem.
Jeg tror ikke de skjønner hva som skjer ennå.
Ett av replikatorskipene er på vei mot oss i underlysfart.
De lader hyperdriftmotorene.
Sheppard, ser du det?
Ja. Jeg ser det.
Det går mye fortere enn jeg hadde forestilt meg.
Når kan det dra dem ut av kretsløpet?
Snart. Veldig snart.
Skjoldene tåler ikke stort mer.
Forhåpentligvis behøver de ikke det.
Gjør klar til å overføre kraft fra strålevåpnene til...
- Hva i svarte? - Fy flate.
Han klarte det.
Hva skjer?
Replikatormassen. Den er så tung at den synker ned i planeten.
McKay, ifølge målingene er alle replikatornanittene nå en del av massen.
Kan du bekrefte?
Mottatt, Sam.
Jeg starter nedtellingen og...
Gjorde du det?
Nei.
Det er massen.
Den har ødelagt strømnettet.
Det er strømbrudd.
Vi vil ikke klare å overbelaste ZPM-ene.
Ikke bra. Ikke bra!
Skal jeg stråle ned og hjelpe deg?
Strømnettet er ødelagt. Det er ingenting vi kan gjøre.
Hva er problemet? Får du ikke overbelastet ZPM-ene?
Hvorfor ikke bruke atomvåpen og få dette overstått?
Så enkelt er det ikke!
For å implodere en så stor masse,
må eksplosjonen times på nanosekundet.
Kraften må være akkurat riktig.
Det går ikke med atombomber
for å få jobben gjort.
Det må være bedre enn ingenting.
Jeg må si meg enig.
Det ser ut som bakken rundt massen
er rik på neutronium.
Neutronium?
Det er grunnstoffet i replikatorceller.
Det er helt logisk
at de gamle etablerte seg på en slik planet.
Dette kan bli nyttig. Neutronium er utrolig tett.
Hvordan hjelper det oss?
Sam, vi er genier!
Her er massen så supertung at den synker ned i planeten.
Hvis jeg skrur opp litt,
tiltrekker det neutroniumet og synker helt ned til kjernen.
Og planeten vil utøve nok trykk til å forårsake en implosjon.
Bare gi meg én til...
Der!
- Vi må komme oss vekk. - Kom igjen!
Vi bør ikke bli her og se på.
Vi må be flåten hoppe til møtepunktet øyeblikkelig.
Planeten er ustabil.
Leit at du mistet et skip.
De visste hva de gikk til.
Ja, men likevel.
Blir du og lar folkene mine sjekke stedet?
De ga oss et forsprang da de fikk oss klare til strid.
Og jeg har noen ting som må tas hånd om.
Ja vel? For eksempel?
Ingenting å bry det pene lille hodet ditt med.
Hør her...
Nå som vi er allierte,
burde jeg vel ha en mulighet til å kontakte deg,
i jobbsammenheng, i tilfelle vi trenger hjelp igjen.
Jeg vet hvor Atlantis er nå. Ta det med ro. Jeg holder kontakten.
Oberst Sheppard, er du klar til å stråle?
- Godt å se deg igjen. - Det var det nok.
Klar til å stråle.
- Velkommen tilbake. - Godt å være tilbake.
Hvordan går det med skrømtene?
De dukket aldri opp på møtepunktet.
Tror du de ble tatt i eksplosjonen?
Tvilsomt. De fant nok bare ut at det ikke var noe mer å snakke om,
så da planeten eksploderte, var vi fiender igjen.
Skrømtene er fiender igjen. Replikatorene finnes ikke lenger,
tørken er slutt for din del...
- Hei! - Alt er som det skal være.
Hva jobber du med?
Det overrasker deg nok at det å fjerne
en planet fra databasen er arbeidskrevende.
Du burde vel være ganske god til det nå.
Du må bare poengtere at jeg en gang ødela
et par planeter, ikke sant?
Det var et helt solsystem.
- Vil du? - Nei, vær så god.
Greit, M7R-227, du var alltid en plage.
Godt å se deg forsvinne.
- Tenk om det var så lett. - Område 51 jobber med saken.
Vil du ha en sen middag?
- Absolutt. - Greit.
Skulle gjerne sett Ellis' uttrykk da planen min virket.
Han er så dum.
- Jeg liker ham. - Ja vel?
Ja. Fin fyr, utmerket menneskekjenner.
Jeg forstår.
Jeg skjønner hvor du vil.
Etterretningen vår stemte. Planeten er fullstendig ødelagt.
Kan du se spor etter replikatorceller?
Negativt. De er fullstendig utryddet.
Bra.
Vi kan endelig jobbe uten å måtte se oss tilbake.
På tide å begynne.